Rom år 44 f. Kr. Julius Cæsar har erobret den kendte verden.
Han myrdes af senatet og udnævnte Octavius som efterfølger.
Enhver ung dame i Rom ville dåne over dit blik-
- og så vælger du at give mig, en vestalinde, din opmærksomhed.
Kæmp, Tyrannus!
10. legion kunne have nytte af ham. Synd, han er slave.
Kan senatet regne med dig?
- Vi vil vide, hvor du står. - Jeg følger Cæsar.
En tyran er død. Intet mere. Rom er reddet.
- Hvad sagde han? - Beskyt ham.
Beskyt hvem?
- Sig farvel til din mor. - Gå, ellers myrder de dig.
Må de kaste jer for hundene!
Du sagde, at Antony ville støtte os. Vi har brug for ham.
Hvem havde troet, at en gud havde så meget blod?
- Pøblen dræber os, når de ser det. - De får det ikke at se.
Vi smugler ham ud af byen langs Via Attica.
Vejen er spærret af pøblen.
Så tager vi stien til Portia Ostiensis.
- Den vej blokerer de også. - Vi giver dem lidt brød.
Vi skulle jo være helte. Vi får ham ikke ud!
Du sagde, at det ikke ville lykkes, men se.
Aldrig har nogen været så død.
Finder vi en vej til byporten, er der ingen problemer.
Pøblen er faldet ned, før han begynder at lugte.
Din vej er nu dyster og farlig, unge kejser.
Senatet har sendt snigmordere efter dig.
Hold dig fra hovedveje og undgå byerne.
Selv nordpå forfølger de Cæsars tilhængere.
Men mist ikke modet, for du har venner.
Stol på dem. Stol på os.
Lad ham se dig.
- Hvorfor gjorde du det? - Han er snigmorder.
- Han var måske på vej hjem. - Nej.
Se hans sværd.
Han er gladiator, bevæbnet af senatet, der myrdede din onkel.
- Hvor skal du hen? - Til Rom.
- Det er for farligt. - Nej, dette er for farligt.
I Rom ved man, at jeg ikke udgør nogen trussel.
Jeg får senator Cimber til at stoppe jagten.
Jeg har svoret at beskytte dig på bekostning af min familie.
- Det har jeg ikke bedt om. - Cæsar udnævnte dig som efterfølger.
Det siger du. Det betyder intet. Ingen vil tro på det.
Ingen tror en slave. Hvem tror du, at du er?
- Stupide slave! - Deres højhed.
Beskidte slave!
Deres herlighed.
Stop. Stop, sagde jeg!
Hjælp mig med ham.
Se at få sovet lidt. Vi rider i aften.
Octavius!
Hvad glor du på?
SENATOR CIMBERS VILLA
Er du der, Olivia?
- Octavius? - Jeg må tale med din far.
Han er i senatet.
Du aner ikke, hvad jeg har været igennem.
Dine soldater er ikke inviteret.
- De er mine livvagter. - Du har ikke brug for dem.
- Præcis som Cæsar? - Han ville opløse senatet.
Sådanne planer har du vel ikke?
Hvad har vi her?
Roms store rigdomme. Korn fra Etrurien.
Vindruer fra Sicilien.
Olie. Kreaturer.
Søfart. Slaver.
Men ingen soldater, som beskytter dem.
Nævn din pris.
- Er det, hvad I er ude efter? - Folket gør oprør.
Hvad havde I regnet med? I har Cæsars blod på hænderne.
Ja, skylden er vores.
Rom har brug for dine legioner, så sig, hvad du vil have.
Jeg vil hylde Cæsar som jeg altid har gjort.
- Jeg vil tale til hans begravelse. - Der bliver ingen begravelse.
- Han forrådte republikken. - Han var Cæsar.
Han er død, og nu har senatet magten.
Sig det til pøblen, når de skærer halsen over på jer.
Sig, at senatet har magten.
Blot Cæsars testamente kan afgøre, hvem der har magten.
Lfølge vestalinderne var der intet testamente.
Jo. Han fortalte mig det for to måneder siden.
Cæsar er meget vel død blandt sine loyale venner her...
Cæsars testamente er og forbliver Roms testamente.
Og indtil testamentet er fundet-
- er det forhastet at fordele republikken i det skjulte.
- Et testamente? - Er Antony nævnt?
- Hvem ellers? - Den opblæste nar.
- "Hylde Cæsar." - Han vil vende folket mod os.
- De er allerede imod os. - Vi burde have dræbte ham.
Vi vil ikke have en ny tyran. Cæsar skal ikke styre os fra graven.
Led efter testamentet og brænd det.
I har ingen ret til at gøre dette!
Jeg tillader ikke, I ødelægger Cæsars hjem. Slip mig!
Slip mig!
Tak Cassius for, at vi fører dig til Rom. Ellers var du død.
Har du været hos Tyrannus, gladiatoren, som vi så kæmpe?
Han beskytter mig. Det er, hvad han påstår.
- Mod hvad? - Det må jeg spørge din far om.
Hvad?
Tyrannus var hos min onkel, da han døde.
Han siger...
Han siger, at Cæsar ville gøre mig til Roms nye hersker.
Han må have slået sit hoved.
Eller så har du.
- Hvad griner du ad? - Jeg griner ikke.
- Så sjovt er det ikke. - Undskyld. Jeg henter noget vand.
Kald på min far og soldaterne. Octavius er her. Skynd dig!
Nå, min kejser...
- Hvornår kommer din far? - Der går et stykke tid.
Vi har god tid.
Jeg har Cæsars blod på mine hænder, mor.
- Det er senatet, der har det. - Nej, jeg var hans ven.
Jeg overbeviste de andre om, at vi handlede rigtigt.
Det gjorde I også. I reddede republikken.
Hvorfor frygter vi så folket, som vi påstår, vi har befriet?
Hvorfor overfalder de os?
Hvorfor trygler vi Mark Antony om at beskytte os?
Beklager du dig til mig?
Jeg var hans elskerinde.
Ingen har rådspurgt mig, men græder jeg?
Cæsar er død, og ingen af jer kan give ham livet tilbage.
Mens du beklager dig, griber andre mænd magten.
- Mener du Cassius og Antony? - Jeg mener dig, min søn.
Hvorfor ikke?
Du er så smuk. Hvem ville dræbe dig?
Din far. Hvis han så os sammen.
Jeg tror, at han er her.
Det er bedst, at du står op.
- Hvad har du gjort? - Han er herinde!
Den anden vej!
Stakkels Cæsar, da han indså, at du var hans eneste efterfølger.
Jeg kan tale dem til fornuft.
Nej, det kan du ikke.
- Cicero! - Jeg fik beskeden.
- Har du hørt noget? - Cassius flytter din brors lig.
- Og Octavius? - Tyrannus beskytter ham.
- Du var Cæsars ven. - Vi havde vores kampe. Det ved du.
Men Cassius ødelægger det Rom, som du og Cæsar opbyggede.
Du i senatet og han på slagmarken. Du må ikke lade det dø.
Hvad kan jeg gøre?
De sammensvorne mødes hemmeligt.
Du kan offentliggøre Cæsars testamente for romerne.
Det eksisterer altså.
Hjælper du mig?
Cicero, opfyld Cæsars ønske en sidste gang-
- og hjælp min søn.
Ikke så smart at gå sammen med republikkens fjende.
- Du er republikkens eneste fjende. - Spar dig, dine dage er talte.
- Hvad gør du? - Ud med dig!
Rejs dig.
Hvor er det?
Hvilket?
Hvor er det?
- Du ryster. - Cæsar udnævner sin nevø.
- Han er blot en dreng. - Præcis som Cæsar var.
Ja, Cæsar var en dreng, men alle drenge er ikke en Cæsar.
Tilgiv mig. Jeg ved, at en vestalinde ikke må vælge side.
Jeg vælger sandheden, og jeg lover at passe på testamentet.
Hvor er vi?
- Hvad skal vi? - Fortsæt.
Jeg flygter ikke. Jeg kan forklare det.
- At du efterfølger Cæsar? - Hold op med at sige det!
Min onkel kan umuligt have sagt det, som du tror, du hørte!
- Det ved du ikke. - Du kendte ham ikke.
Han foragtede mig. Det ved alle, som kendte ham.
Så drop det nu.
- Hvad gør vi her? - Det skal jeg vise dig.
Hvordan kan du tale fornuft ind i dem, der har gjort dette?
Du lytter ikke til mig.
Men du lytter måske til ham.
Du godeste!
Han har ikke brug for din medlidenhed, men din styrke.
30 stiksår.
Han fortrak ikke en mine.
Frygtløs.
Fuld af foragt for dem, der gjorde det.
Og på sit dødsleje kan han have sagt noget til dig.
Men...
Men det kan ikke måle sig med det usagte.
Det, som du kaldte mig.
Lige op i mit åbne ansigt.
Din utilfredshed.
"Useriøs."
"Uværdig. Utilstrækkelig. Foragtelig." Det kaldte du mig.
Modsætningen af din efterfølger.
Hvorfor berøver guderne dig din ære nu?
Vanæret af dem, som du har reddet.
Du ofrede dig for Rom...
...hele dit liv.
Og det er belønningen.
Jeg beundrede dig sådan, onkel.
Jeg ville gerne være ligesom dig.
Men hvis dette er, hvad der overgår en kejser...
...så vil jeg ikke være det.
Hvis dette er din vilje-
- så svigter jeg dig igen.
Så den nye kejser er hos dig, ifølge hans onkels ønske.
- Han tror ikke på det. - Testamentet er klart.
Han skal se det.
- Det er i Vestatemplet. - Kan du møde os der?
Jeg beder dig.
Et dusin mænd i Rom vil have magten, og så vælger Cæsar ham.
De fjerner folk ved Portia Ostiensis.
Vores last kan ubemærket komme ud af byen.
- Og Antony? - Han sørger.
- Han leger med os. - Vi gav ham en chance.
Hvad foregår der her?
- Hvad laver du her? - Tager afsked med en gammel ven.
Hvad vil folket sige, når de ser alle sårene? En tyran eller et offer?
- De får ikke noget at se. - Kan et klæde skjule dit værk?
Var din mund. Cæsar kan ikke længere beskytte dig.
Har jeg brug for det i den nye frie republik?
Så let slipper du ikke fra dine gerninger.
Hvor modigt at forsvare en død mand. Hvor var dit mod, da han levede?
Jeg kæmpede mod rigtige tyranner, da du var barn.
Senatet, som du har vanæret, var jeg med til at opbygge.
Det er bare snak. Rom har ingen nytte af dig.
Bliver du her, er dine dage også talte.
Jeg holder øje med dig, olding. Forsvind herfra.
Mod strædet. Denne vej.
Der er noget galt. Kan du høre det?
Det er Antony. De flår os i stykker.
Forrædere!
Er det sådan, senatet behandler jeres Cæsar?
Mordere!
Forrædere!
- Gå ind igen. - De knuser os.
Går vi nu, så har vi tabt. Vi må forsvare os og vinde.
- Hvem involverede Antony? - Ingen af os.
- Vi burde have lyttet til ham. - Han respekterer kun magt.
Og hvad har pøblen respekt for?
Hent Atia fra cellen. Cæsars søster skal berolige dem.
Er det sådan, I ærer ham?
Cæsars venner!
Hør på mig. I er kommet uanmeldt.
Men I er her.
Til fortvivlelse for dem, der planlagde at smugle Cæsar ud-
- og berøve os muligheden for at sørge over ham-
- og nægte ham den velfortjente ære.
Jeg nævner ingen navne, men I ved, hvem de er.
De samme senatorer, som for en måned siden hyldede Cæsar.
- Hvad vil han? - Ikke hylde Cæsar, men sig selv.
De tilbød ham kejsertitlen...
...men Cæsar afslog.
Og nu kalder de ham tyran.
Despot.
De ønsker, vi skal være taknemlige for deres voldshandling.
For ikke så længe siden blev jeg spurgt om, hvad jeg ville have.
Hvad var min pris-
- nu hvor min ven er død-
- og Rom skal opdeles som et krigsbytte.
Jeg sagde da, præcis som nu:
Jeg vil blot hylde den store romer, som han fortjener.
Har Cæsar fortjent denne behandling?
Hyld Cæsar!
Stop dette.
For din brors skyld og for folket. De bliver nedtrampet.
Stop det eller forgå i fængslet.
Valget er dit.
Hvad gør du, Atia?
Tal til os!
Min bror elskede jer.
Han elskede jer, Roms medborgere.
Det var fra jer, frie og stolte medborgere-
- han fik styrke til at udføre sit værk.
Fra jer, og ikke en tyranniserende hær.
Ikke fra politiske alliancer, som kun tænker på personlig vinding.
Alle påstår at kende Cæsar. Jeg kendte ham.
Han var min bror, og han var blevet rørt af at se jer her.
Men nu må jeg bede jer om at vise ham respekt.
Hvad havde han ønsket? Hvad ville han have gjort?
Cæsar!
Vi elsker Cæsar!
Jeg har set hans testamente. Cæsars testamente eksisterer-
- og der står, at Octavius er Cæsars retmæssige efterfølger.
Octavius!
- Vis mig testamentet! - Hvorfor?
Så du og Cassius kan tilintetgøre det?
Den hore skal dø! Cæsar kan ikke udpege efterfølgeren.
- De råber hans navn. - Det kan jeg høre!
- Fjern jer! Jeg er senator! - Hold jer væk!
Løb!
Skynd jer!
- De skænder ham! - Nej, de hylder ham.
Jeg har set det i arenaen. Det er folkets måde.
De viser deres kærlighed.
Det er din arv.
Jeg har laurbærkransen!
Det er starten på borgerkrigen.
Et imperium ulmer. Et imperium bygget på folkets raseri.
Det er folket, der bestemmer, hvem der bliver Roms nye hersker.
Du er for ung til at forstå Cæsars værk.
- Arvefølgen? - Borgerkrigen.
Den første salve er affyret, og nu bekæmper alle hinanden.
Det vil tage et århundrede at opbygge alt igen.
- Rom er død, hellige vestalinde. - Rom lever, så længe ilden brænder.
Tror du det?
For os andre er fremtiden usikker.
- Jeg forlader Rom. - Du vender tilbage.
Fornuften har forladt Rom, og byen blev invaderet af græshopper.
- Synes du, jeg er en kujon? - Nej.
Jeg synes, at du er modig.
Men af og til må man udvise et endnu større mod.
Er det testamentet, Cicero?
- Jeg vil ikke se det. - Læs det op for ham.
Stop! Tænk på, hvor I befinder jer.
Sæt dig.
- Vi mødtes for få dage siden. - Det føles som en evighed.
Folket lod ilden fortære ham.
De råbte hans navn.
- Og så råbte de på mig. - Ikke på dig.
På kejseren. I folkets øjne er du ikke længere den, du var.
- Jeg vil ikke være kejser. - Det forstår jeg.
Jeg blev udvalgt af din onkel. Vidste du det?
Man starter som seksårig.
De hentede mig i mit hjem og førte mig hertil.
Da undervisningen startede, sagde de, det var en ære-
- at blive en af de seks vestalinder, men det føltes ikke sådan.
Slet ikke.
Jeg ved, hvad det vil sige at føle sig overvældet.
Og jeg ved, at man kan føle sig uværdig.
Men valget er ikke vores. Jeg vil altid være vestalinde-
- og du vil altid være kejser.
- Så det er altså sandt? - Ja.
- Han kalder mig sin efterfølger. - Han kalder dig sin søn.
Gajus Octavius Cæsar.
Som om du var hans egen søn.
Her er hans ring, som vi har passet på.
Nu tilhører den dig.
Her er navnene på de få, som vil hjælpe.
Beskyt ham. Beskyt dem.
Beskyt os alle.
Åbn døren, i senatets navn!
Heste venter uden for bymuren. Denne vej.
Er I forrykte? Hvad gør I?
- Dette er en overtrædelse! - Gennemsøg alt.
Rør hende ikke!
Hvad har du bragt hertil?
- Hvor skal vi hen? - Langt væk.
Cicero gav os et sted at starte.
Stol på mig.
Jeg har svoret en ed. Du forlader Rom som en jaget dreng-
- men du vender tilbage som kejser.
Oversættelse: Maia Bjørnmose www.primetext.tv